Песен за любовта, изпята за хората по света
Аз просто не усещам
Улицата ме кара да обичам
Лесна любов, лесно идва, лесно си отива!
Бъдещето изглежда по-реално, отколкото сме си представяли
Колите няма скоро във въздуха да полетят
И днес ще взема метрото, както всеки ден
Мълчаливи непознати ме отминават по улицата... е добре
Самотен, самотен дори в тази болезнена и нежна нощ
Самотен, самотен продължавам Дай ми цялата си любов
Самотен, самотен, жадувам за теб Животът ми е толкова студен
Реших, че няма да го кажа Какво могат думите да изразят
Само тя сърцето ми може да докосне Искам да забравя
Обичай ме, обичай ме с твоето силно и нежно сърце
Целуни ме, целуни ме Тревожа се в самотната нощ
Ставайте! Всички да стават!
По средата на нощта е!
Какво става?
Остави ни намира!
Глупаци!
Вие сте ученици! Не можете ли да стоите до късно?!
Всички да се преоблекат по бански веднага!
Какво? По бански...?
Бански?!
Не изглупявай, Онизука!
Млъквай!
Бански! Бански! Бански!
Последната нощ в Окинава ще бъде специална...
Да започваме!
Какво... Какво искаш?
Извинете, г-н Онизука. Какво е това?
УРОК 41: ОТКРОВЕНИЯ
А, това ли?
Това е хотел, който е бил построен като част от голям курортен комплекс,
но се озовали в задънена улица и банкрутирали.
Не за това питах.
Купон по бански в това време на нощта...? Какво си намислил да правиш?
Лято е! Разбира се, знаеш какво означава това!
Време е за "Кимодамеши".
[Кимодамеши - плашеница]
Кимодамеши. - Кимодамеши...?
О, това е глупаво! Кимодамеши е за децата!
Сигурни ли сте?
Защо ни трябваше да носим бански за Кимодамеши?
Точно така! Какво ти се върти в главата?!
Успокойте се. Не е нужно да вълнувате толкова.
Ще разберете...
А, забравих да спомена,
че заради банкрута, собственикът на този хотел
се е самоубил във пожара...
Вижте. Още има черен белег на стената...
Това не ни плаши...
Просто се изненадах...
Какво е намислил Онизука? Кимодамеши...?
Сега разбра ли?
Ако момиче те държи здраво,
няма ли да предпочетеш да докосваш кожата й?
Искаш да кажеш...
Не си толкова тъп, колкото изглеждаш...
Правилата са прости.
Просто трябва да напишете имената си в тетрадката, която се намира в партера.
Но ще се движите по двойки от момчета и момичета.
Двойки от момчета и момичета?!
Уехара... Помислих си, че ще се развълнуваш.
Все пак това е шансът ти да останеш насаме с момче в тъмното...
Разбирам... Значи това е намислил...
Онизука се опитва да ме събере с Йошикава...
Сега ще обявя двойките.
Първо, Йошикава и Уехара.
Кикучи и Иджима.
Макимура и Танака.
Като и Ямада.
Ичикава и Сашо.
Знаех си, знаех си...!
Г-це Уехара. - Акияма и Асакура.
Отново ще сме заедно. ,- Амимото и Изуми.
Така изглежда. ,- Такахаши и Сакай.
Нека се пазим един друг.
Добре... ,- Хирано и Какимото.
И накрая Канзаки и Ширай, Токита и Мишима.
Чакай малко! Защо съм единствената в група с три момчета?
Нищо не можах да направя. Те настояха да сте заедно в отбор.
Косата на г-ца Канзаки е същата като на Сейла.
И е студена като Сейла.
Хей, Онизука!
Ние нямаме партньорки.
С кого ще бъдем?
О, вие сте с г-ца Фуютсуки.
Какво?!
Затова ли ме доведе? Да изравня бройката?
Не.
Ти, заедно с тримата мускетари ще сте отговорници по плашенето.
Ще ги плашим?!
Чакай, не се отдалечавай от мен!
На какво се смееш?
Просто се сетих, че се плашиш доста лесно.
Какво искаш да кажеш?
Ти като че ли не се плашиш? - Не е като да виждам призраци.
Това не е по темата.
Какво?! Какво?! Какво?! Какво?!
Нещо идва!
Не се стряскай! Това беше г-н Онизука?!
Беше без глава! Откъде знаеш, че беше Онизука!
Защото горната част на тялото беше прекалено дълга
и само той носи такива дрехи.
Ясно...
Защо ме събори на земята?!
Държеше се за мен и двамата паднахме!
Защо ми е да се държа за теб?!
Наистина, изобщо не е честна за това как се чувства...
Кушаан, Кушаан...
"В такива времена, е по-добре да си страхливец, нали?"
Както казват хората, чудно ми е дали призраците имат крака?
"Краката са просто за вид. Офицерите с висок чин не го знаят."
"Много си наблюдателен, хлапе!"
Не разбирам...
Изобщо не разбирам за какво говорят...
"Не се притеснявай."
"Сейла, ще се справиш. Сигурен съм в това."
Коя е Сейла?!
Вижте там!
Предполагам, че искат да изгледаме касетата...
Това... това е...!
САДА
Са... да...
Защо бягате?!
Това е Садако! - Защо излиза?!
Това е абсурд!
Призраците са халюцинации, предизвикани от човешкия страх!
Това е само теория.
Успях!
Не мислех, че ще ги уплаша чак толкова!
Това може да ми стане хоби!
Това писък ли беше?!
Не знам.
Чакай. Не ме изоставяй!
Все още ли не ми говориш, заради Айзава?
Това е напълно друга тема. - Предполагам...
Като се замислиш направихме Кимодамеши и предната година, нали?
Да. Взехме си суруме, в изоставената къща, в парк Иногашира.
[Суруме - сушена сепия]
Трябваше да я изядем и да се върнем.
Стаята беше толкова призрачна, че наистина изглеждаше обитавана от призраци...
Накрая намерихме суруме и точно когато щяхме да го изядем...
Това не беше смешно...
Това може би беше за първи и последен път,
в който ще се разтроиш толкова...
Беше забавно тогава...
Всички бяха толкова близки...
Иджима, можеш да се върнеш, когато искаш.
Ако поискаш...
Защо не престанеш с твърдоглавието и не се забавляваш заедно с нас,
както правеше преди?
Не мога.
Защото ако го направя,
Мияби ще остане сама.
За Мияби случая не е приключил.
Затова аз също... - Ето я.
Вземи. Защо не напишеш и твоето?
Не се притеснявай. Тя ще се върне.
Какво?
На Кимодамеши предната година,
помниш ли кой се смееше и плачеше най-много?
Кой беше най-откровен?
Затова нека се забавляваме и да я чакаме.
Сигурен съм, че някой ден, Онизука ще върне Айзава при нас...
Да...
от тук
Да минем на втори рунд! - Добре!
от тук
Става студено.
Добре ли си?
Първо на първо, защо само ти си по тениска?
Онизука ни каза да сме с бански.
Толкова си наивна.
Какво искаш да кажеш?! Изобщо не разбирам!
Добре де, стига. Може да я облечеш.
Крайно време беше.
Сигурен ли си, че сме на прав път?
Растенията стават все по-големи.
Табелата показваше, че това е пътят
и това е поле със захарна тръстика, нали?
Какво беше това? Вълк?!
Японските вълци са изчезнали.
Няма никакви вълци в Окинава.
Виж, ето го там! Видя ли го?!
Не се притеснявай.
Чакай! Опасно е.
Всичко е наред.
DOG MAN
КУЧЕ ДЕМОН
Фуджиоши!
Вместо на куче, прилича повече на змиорка!
Не бъди груба. Би трябвало да се държиш уплашено!
ОБЕКТ Х
Мурай...!
OKIKU DOLL
Това е Кисано!
Какво беше това? Изобщо не беше страшно!
Казах ти, че не е страшно.
Помня, когато бях...
- ...ходихме да изследваме...
Кога съм...?!
...гробищата... свещеникът ни намери...
- ...и ни подгони...
Още от детската градина,
не съм си държала ръцете така с някого.
- ...изглеждаше точно като Фуджиоши.
Сега си спомням...
когато едно момче ми призна, че ме харесва,
и отидохме заедно на кино.
По това време,
ми се струваше, че има невидима бариера между нас...
Струваше ми се, че времето в киното е спряло.
Дали не ме е било страх
да се сближавам с хората, по този начин...
...да им разреша да разберат какво изпитвам...
Може би затова се държах настрана от хората...
Питам се...
Времето минава толкова бързо, когато съм с него.
Добре ли си?!
Сега вече го оплесках.
Бяха доста скъпи...
Ако нямаш против, може да носиш тези.
Какво?!
Не благодаря. - Ще се оправя.
Винаги ходя бос.
Но...
Дай да погледна крака ти.
Но...!
Няма нищо! Изправи се!
Какво?! Но... но...
Леле! Наистина имаш големи крака.
25 размер? - 26 и половина.
Шегуваш се! Не мога да повярвам!
Ще пораснеш много веднага щом влезеш в гимназията.
Кой знае? Може да станеш висок поне 180 см.
Радвам се...
За какво?
Ами не приказваше от известно време
и си помислих, че си отегчена, че си момче като мен...
Той също...
Той е точно като мен... Бои се да не го наранят...
Я виж, влюбени птички!
Ама си секси!
Много готина двойка!
Изглежда се забавлявате. Може ли да се присъединим?
Какво искате, животни такива?!
Толкова грозни думи да излизат от такава хубава уста.
Зарежи смотаняка и се забавлявай с нас!
Не! Оставете ме!
Пусни я!
Йошикава!
Да я оставим ли? Да не мислиш, че ще ни биеш?
Йошикава!
Повален от първия удар.
Както си мислех, няма капчица смелост!
Шефе, какво да правим с него?
Остави го тоя женчо!
Да тръгваме, коте!
Ще купонясваме цялата нощ!
Йошикава...
Секси парче като теб, заслужава нещо по-така.
Има много по-добри момчета за теб, от това парче боклук.
Не те ли беше срам да те видят с тоя смешник?
Да тръгваме.
Да зарежем тоя скучен женчо.
Какво правиш? - Млъквай, тъпако!
Какво й става на тая истеричка?
Извини се на Йошикава!
Кръв! Кръв!
Шефе!
Наистина ли харесваш тоя мухльо?
Вярно е, Йошикава е нисък!
Не е красив и е смотаняк!
Не е атлетичен и оценките му са много по-ниски от моите!
Дори и момичета го бият!
Е и какво?!
Дори и след всичко, което каза, но ти все пак го харесваш?!
Наистина ли ми казваш, че обичаш тоя дребосък?
Точно така! Имаш ли проблем с това?!
Обичам го!
Йошикава...
Не мога да спра да го обичам...!
Е и какво?! Има ли нещо лошо?
Значи е вярно! Това ще смае всички!
Кой може да си помисли, че Уехара ще си падне по Йошикава?!
Видяхте ли? Точно както ви казах.
Вие сте...?!
Не беше ли Уехара тази, която постоянно се заяждаше с него?
Изглежда, че колкото повече го харесва, толкова повече се заяжда с него...
И аз така мисля... - Я спрете да ме обсъждате!
Какво правите тук, идиоти такива?!
Това не е важно. Обаче ти призна истинските си чувства.
Нали, Уехара?
Между другото, записах всичко, което каза.
Шегуваш се!
Сега всички ще ми се смеят!
Не се тревожи за това. Слуховете ще спрат след няколко месеца.
Не там е въпроса!
Все още ли се срамуваш?
Какво?
...но ти все пак го харесваш?!
Наистина ли ми казваш, че обичаш тоя дребосък?
Точно така! Имаш ли проблем с това?!
Обичам го!
Йошикава...
Не мога да спра да го обичам...!
Всичко това лъжа ли беше?
Другите ще ти се смеят? Нисък? Слабак?
Това е нищо, ако наистина го обичаш...
Чуй ме, Уехара.
Истинската любов ще те заслепи,
но може и да ти отвори очите.
А ти наистина имаш красиви очи.
Заповядай.
Това е за спомен да си спомняш какво е да си откровена.
Не се срамувай толкова.
Не се срамувам...
Хубаво е да си млад...
Ти ме удари, тъп побойник!
Йошикава, спри! Не е побойник, това е г-н Онизука!
Удари ме в стомаха!
Хей, ти! Само защото не отвърнах, ти премина всякакви граници!
Са... да...
Престани да си играеш и ми помогни!
Какво правиш?! Още не е готово!
Съжалявам, Сейла...
Пак ти казвам, аз не съм Сейла!
Хей, Токита, сложи соев сос.
Мишима, донеси чинии!
Морска костенурка!
Да изядем и нея!
Сигурен ли си, че стават за ядене?
Разбира се, че стават.
Не мисля така...
Раната ми започва да ме боли!
Какво?! Ти заплашваш ли ме?!
Ако хапна морска костенурка,
Какво правиш, Анко? - ...ще се почувствам по-добре.
Събирам звезден пясък. - Не е честно!
Продават го в магазините за сувенири.
Това е вярно,
но според книгата, ако не го събера сама, няма да проработи.
Кое няма да проработи?! Какво ще си пожелаеш?
Това е тайна.
Какво имаш предвид? Да не би да харесваш някого?
Няма да ти кажа, тайна е.
Добре, ясно. Но кой е?
На къде отива нашето бъдеще?
Може би знае за това безцелно пътешествие и просто е отлетяло
Ако можеш да спреш тези наши мрачни дни
Ще изслушам всичко, което споделиш
Колкото и много да имаме, все нещо ще ни липсва
Вятърът винаги ще вее и ще отнася нашите души
Сега към бъдещето аз поглеждам
Не се смей, защото наистина може да си тръгна
Запомни думите, които ще ти кажа
Нощта почти привърши, затова нека да запомним този момент
Всичко, което ни остана, е този момент
Преди да започне безкрайната нощ
Прегърни тази прекрасна нощ
СЛЕДВАЩИЯ ЕПИЗОД
Вярно е...
Мизуки е...
...мъртва...
По дяволите, дано стигна на време.
Къде?! Къде си?!
SEE YA NEXT TIME